A bodzát az emberiség már nagyon régóta hasznosítja. Sokoldalú gyógyhatása évezredek óta ismert, a virágzatából készült üdítőital napjainkban is széles körben fogyasztott.
Franciaországban három faj honos a Caprifoliaceae családból. A termesztés szempontjából egyedül a fekete bodza a Sambucus nigra L. érdekes, amely megtalálható sok üde talajon és a folyópartokon. Sokáig él, és megnőhet 5-6 m magasra. A piros bodza a Sambucus racemosa kisebb termetű, és inkább a magas helyeken él. A földi bodza a Sambucus ebulus L. mindenütt jelen van, nagyon szembetűnő fekete terméseivel, de csak 1 méternyire nő meg, és minden télen elfagy. 
A bodza termesztését és nemesítését az USA-ban, Ohio államban kezdték el az 1890-es években a Sambucus canadensis faj introdukciójával. Európában, Dániában csak jóval később, 1960-tól kezdtek el a termesztésével foglalkozni, Magyarországon pedig 1977-tõl indult el a telepített ültetvényrendszerű termesztés, melynek területe immár elérte az 1000 ha-os nagyságrendet. Az ültetvényszerű telepítések elsősorban a gyümölcsexport lehetőségek kihasználása érdekében valósultak meg (30-40 000 tonna/év), de ezen kívül számottevő a bodzavirág és termés hazai felhasználása is. 
A bodzavirág 0,03-0,14% illóolajat tartalmaz, melyet vízgőz desztillációval előállítva vaj vagy viaszszerű állapotú anyagként lehet kinyerni. A sűrű konzisztencia a nagy (66%) palmitinsav és az n-alkanén (C14-31, 7,2%) tartalmának tulajdonítható. Egy, az illóolaj kihozatal növelésére használt technológia szerint úgy járnak el, hogy a kohobációs vizet konyhasóval telítik, majd éterrel kirázzák. Ilyen eljárással az illóolaj kihozatal nyers virágra vonatkoztatva akár 0,32%-ra is növelhető. A virágolajban, szakirodalmi közlések szerint, egy közelebbről nem definiált, C10 H16 összképletű terpén van jelen. Az illóolaj a viasszos állagán túl világos-sárgás-zöld színnel és erős bodza illattal jellemezhető. A bodza illat még nagy hígítás mellett is érvényesül. 
A bodzavirág jelentős mennyiségű (1,8%) flavonoidot tartalmaz, melyek a flavonolok rutinnal, izokvercitrinnel, hiperoziddal, asztragalinnal és kvercitrinnel alkotott glikozidjai. 
További jelentős hatóanyagok a fenol-karbonsavak csoportjából a p-kumársav, klorogénsav, a kávésav és a ferulasav. Ezeken kívűl tartalmaz még triterpéneket, kb. 1% a- és b-amirint zsírsavészter kötésben, 0,85% triterpénsavakat: urzolsav, oleanolsav és 20β-hidroxi-urzolsav, kb. 0,11% szterint, nyálkát és cserzőanyagot, valamint nyomokban szambunigrin glikozidot. 
A virág hatóanyagai elsősorban a flavonoidokhoz köthető P-vitamin hatást biztosítják, az érfalak rugalmasságát és áteresztő képességét fokozzák, melynek eredményeként a bőr mikrocirkulációja javul, s ezáltal valamennyi bõrfunkció javulására lehet számítani. Továbbá antioxidáns, scavanger aktív hatásuk van, amely a bõr idő előtti öregedésének gátlására szolgálhat, megfelelő kozmetikai termékekbe építve. 
2. A bodzatermés hatóanyagai 
A bodzatermés kozmetikai és táplálkozás élettani szempontok szerint egyaránt jelentős anyagokat tartalmaz. Ezek közül a virág esetében már említett flavonoid-glikozdok, a rutin, izokvercitrin és a hiperozid jelentős. Cserzőanyag tartalma 3%. Az antocián-glikozidok, a szambucin, szambucianin és a krizantemin a termésben 0,2-1% közötti mennyiségben találhatóak. Elenyésző mennyiségű,kb. 0,01% illóolajat is tartalmaz. Kozmetikai használat esetére a legjelentősebb hatóanyagai az AHA savak, (alfa-hidroxi-savak). Ezeknek részletesebb vizsgálati eredményeit a kozmetikai termék előállítóknak is érdemes figyelembe venni. Az ún. kémiai peelingek közé sorolható gyümölcssavak aránya valamennyi gyümölcs, így a bodza esetében is